ELS SOROLLS DELS CICLOMOTORS     

1.-ANALISI NORMATIU

L’harmonització de les legislacions dels Estats membres de la Unió Europea (UE) en relació amb l’homologació de tipus de vehicles automòbils, remolcs, semiremolcs, les parts i peces d’aquests vehicles així com dels ciclomotors, en tant que té com a finalitat contribuir a l’establiment del mercat interior i garantir en aquest cas la lliure circulació de mercaderies, ens aconsella a iniciar l’anàlisi normatiu a partir de les Directives de la UE.

Tanmateix, pel fet que l’objecte del nostre estudi el centrem en els ciclomotors, considerem convenient reproduir la definició de ciclomotor que conté l’Annex del Reial Decret Legislatiu 339/1990, de 2 de març,(RDL 339/1990) pel qual s’aprova la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles a motor i seguretat vial, conforme a la versió modificada que ha quedat recollida en el Reial Decret 2822/1988, de 23 de desembre, pel qual s’aprova el Reglament General de Vehicles.
 
La definició que es recull en aquesta norma ve a reproduir la que es contenia  a la Directiva 92/61/CE, relativa a la recepció dels vehicles de motor de dues o tres rodes, derogada amb efectes a partir del 9.11.2003 per la Directiva 2002/24/CE, relativa a l’homologació dels vehicles de motor de 2 ó 3 rodes.

Un dels considerants de la Directiva 92/61 motiva la necessitat d’establir amb precisió i de manera uniforme les definicions aplicables a aquests vehicles de dues i tres rodes i, molt especialment, la definició de ciclomotor, atenent al fet que existeix en els Estats membres una quinzena de definicions diferents, la qual cosa constitueix un obstacle  considerable per als intercanvis, i determina la fragmentació del mercat del ciclomotor.

Tenen la consideració de ciclomotors, segons la definició que recull l’Annex del RDL 339/1990 els vehicles que a continuació es defineixen:

-	ciclomotor de dues rodes.- Vehicle de dues rodes, dotat d’un motor de cilindrada no superior a 50 cm3, si és de combustió interna, i amb una velocitat màxima per construcció no superior a 45 Km/h.

-	ciclomotor de tres rodes.- Vehicle de tres rodes, dotat d’un motor de cilindrada no superior a 50 cm3, si és de combustió interna, i amb una velocitat màxima per construcció no superior a 45 Km/h.

-	Quatricicles lleugers.- Vehicles de quatre rodes la massa dels quals en buit sigui inferior a 350 Kg, no inclosa la massa de les bateries, en el cas dels vehicles elèctrics, la velocitat màxima per construcció no sigui superior a 45 Km/h i amb un motor de cilindrada inferior o igual a 50 cm3 per als motors d’explosió, o la potència màxima neta dels quals sigui inferior o igual a 4Kw per als altres tipus de motors.

Així també, ha de quedar clar que quan les normatives es refereixen als vehicles de motor, n’exclouen de la definició els ciclomotors, entre d’altres. 

La Directiva 97/24/CE relativa a determinats elements i característiques dels vehicles de motor de dos o tres rodes, introdueix per primer cop en l’àmbit de la UE valors límit del nivell sonor pel que fa als ciclomotors.

En els considerants de la citada Directiva es fa referència al següent:

- en matèria de protecció del medi ambient i, en concret, pel que fa a la contaminació atmosfèrica i acústica és necessari plantejar-se com a objectiu la millora constant del medi ambient; per aquest motiu, els valors límits del nivell sonor han de fixar-se amb l’objectiu de ser aplicats al més ràpidament possible;

-	les reduccions ulteriors d’aquests valors límit no podran decidir-se més que sobre la base d’estudis i investigacions de les possibilitats tecnològiques disponibles o previsibles, i en l’anàlisi de la relació cost-benefici que permetrà la producció industrial de vehicles que puguin respectar aquells límits més estrictes;

- la decisió de la reducció haurà de ser presa pel Parlament Europeu i el Consell com a mínim tres anys abans de la seva aplicació, amb la finalitat de permetre a la indústria adoptar les disposicions necessàries perquè la seva producció satisfaci, a la data prevista, el que disposen les noves mesures comunitàries.

La Directiva estableix que el procediment de concessió de l’homologació del nivell sonor admissible dels vehicles a motor de dos o tres rodes serà l’establert en els capítols II i III de la Directiva 92/61/CEE, substituïda per la Directiva 2002/24/CE.

Vistos aquests antecedents, ens hem de preguntar el següent: 

A) En quin moment està prevista l’aplicació de les disposicions contingudes a la Directiva 97/24?

L’art. 8 de la Directiva estableix que els Estats membres de la UE hauran de posar en vigor les disposicions necessàries per donar compliment a allò que disposa la Directiva, abans del 18.12.1998.

Les disposicions s’aplicaran a partir del 17.6.1999. No obstant això, l’aplicació de determinades disposicions, com les contingudes en el capítol 9, anomenat “Nivell sonor admissible i dispositius d’escapament dels vehicles a motor de dues o tres rodes”, que és el que pel nostre objecte d’estudi ens interessa, resta ajornada,  segons les indicacions específiques previstes en el capítol.

L’annex I del citat capítol 9 fa referència als valors límit del nivell sonor en dB (A) i dates d’entrada en vigor de l’homologació, en allò que fa referència al nivell sonor admissible d’un tipus de vehicle de motor de dues o tres rodes.

Així doncs, els valors límit del nivell sonor establerts per als ciclomotors:

-	de dues rodes i amb una velocitat màxima per construcció igual o inferior als 25 km/h és de 66 dB;

-	de dues rodes i amb una velocitat màxima per construcció superior als 25 Km/h és de 71 dB;

-	de tres rodes, és de 76 dB.

Aquests valors límit del nivell sonor prenen efecte a comptar des dels 24 mesos de l’adopció de la Directiva 97/24. La Directiva va ser adoptada el 17.6.1997, i publicada en el DOCE el 18.8.97. 

Per tant, entenem que els valors del nivell sonor tindran efecte a partir del 17.6.99, data en la qual, com ja havíem dit, l’art. 8 de la Directiva estableix que els Estats membres hauran d’aplicar les disposicions legals, reglamentàries i administratives dictades prèviament per donar compliment al que estableix la Directiva.

B)Què és el que ha fet l’Estat espanyol en relació amb la Directiva 97/24?

En primer lloc hem de partir del fet d’afirmar que és l’Estat espanyol el competent per a la transposició de les Directives dictades en matèria d’homologacions de vehicles.

En aquest sentit, la sentència del Tribunal Constitucional 14/1994, de 20 de gener, estableix que una activitat administrativa d’homologació de determinats productes industrials, com poden ser els vehicles a motor, s’ha d’examinar no només a la vista del títol competencial que poden tenir atorgades les comunitats autònomes en matèria d’indústria, sinó també del títol competencial que en matèria de trànsit i circulació de vehicles a motor atribueix a l’Estat, amb caràcter exclusiu, l’art. 149.1.21 de la Constitució.

L’element de la seguretat del trànsit en aquesta activitat d’homologació de productes industrials és, sense dubte, predominant; per la qual cosa s’ha d’estimar, segons afirma el Tribunal Constitucional, que aquesta activitat entra dintre de la competència estatal sobre trànsit i circulació de vehicles a motor.

Tanmateix, això no ha d’excloure una intervenció de la comunitat autònoma, en l’exercici de les competències que tingui atribuïdes en matèria d’indústria, en activitats executives de mera verificació del compliment dels requisits tècnics, un cop homologats per l’Estat els tipus de vehicles, els seus equips, recanvis i accessoris. 

La tècnica que utilitza l’Estat espanyol per a la transposició  de les Directives comunitàries relatives a l’homologació de tipus de vehicles, remolcs, semiremolcs i de les seves parts i peces és la de recollir per Reial Decret els preceptes que es preveu tindran el caràcter de normes permanents, com així s’ha fet amb l’aprovació del Reial Decret 2028/1986, de 6 de juny. 

Els annexos que conté el Reial Decret, poden ser modificats, conforme preveu la Disposició final primera del Reial Decret, mitjançant Ordre ministerial. D’aquesta manera es facilita l’adaptació de la normativa a l’evolució produïda per la publicació de noves directives i reglaments.

Així doncs, la primera Ordre ministerial que recull les disposicions de la Directiva 97/24 és l’Ordre de 9.12.1997, al fer referència expressa al capítol 9 de la citada Directiva que, recordem, era el relatiu al nivell sonor admissible dels vehicles a motor de dues i tres rodes.

L’Ordre ministerial, que el que fa és actualitzar els annexos que recollia el Reial Decret 2028/1986, estableix, en allò que ens interessa, que a partir del 17.6.1999 els nous tipus de vehicles que s’homologuin a Espanya hauran de complir amb els requisits tècnics als quals hagin d’ajustar-se, de conformitat amb les prescripcions establertes al capítol 9 de la Directiva 97/24. 

Així també, l’Ordre ministerial estableix que a partir del 17.6.2003 tots els vehicles que es matriculin a Espanya hauran de complir amb els requisits tècnics previstos al capítol 9 de la Directiva 97/24. 

La darrera Ordre publicada, l’Ordre CTE/2780/2003, de 8 d’octubre, ja recull, en conseqüència, per raó de la data d’aprovació, la plena aplicació de les disposicions de la Directiva 97/24.
 
Les conclusions a les quals ens condueix aquest primer anàlisi normatiu són les següents:

-	La UE determina per primera vegada els nivells sonors admissibles dels ciclomotors amb l’aprovació de la Directiva 97/24.

-	La transposició a l’ordenament jurídic espanyol de la Directiva 97/24 ha previst l’entrada en vigor de les disposicions recollides en el capítol 9, relatiu al nivell sonor, fent dues distincions:

•	a partir del 17.6.99 els nous tipus de vehicles que hagin de ser homologats a Espanya hauran de respectar les disposicions contingudes en el capítol 9 de la Directiva.

•	a partir del 17.6.2003 tots els vehicles que es matriculin a Espanya hauran de complir amb els requisits tècnics previstos en el capítol 9 de la Directiva.

2.-COM ES REALITZEN ELS MESURAMENTS DE LES EMISSIONS SONORES?

L’annex II.2 del Capítol 9 de la Directiva 97/24 es titula “L’homologació com a unitat tècnica, del nivell sonor i del dispositiu d’escapament de fàbrica d’un tipus de ciclomotor de dues rodes”.

El citat annex contempla, als efectes del que és objecte del nostre estudi, dos tipus de mesuraments:

1)	-El corresponent al soroll del ciclomotor de dues rodes en marxa, en el qual es descriuen les condicions i el mètode de mesurament per al control del vehicle a l’homologació.

Ens interessa recordar que els valors límit del nivell sonor admissible són, per als ciclomotors de dues rodes, en funció de si la velocitat màxima que poden assolir és igual o inferior als 25Km/h o superior als 25 Km/h,  de 66 db(A) i 71 db(A), respectivament, i per als ciclomotors de tres rodes, 76 db(A). 

Així també, és d’assenyalar que el camp d’assaig haurà de complir amb uns requisits específics, que fan que qualsevol lloc no sigui idoni per realitzar els mesuraments.

Si el valor mig dels quatre resultats dels mesuraments fos inferior o igual al nivell màxim admissible per a la categoria a la qual pertany el ciclomotor objecte d’assaig, es considerarà acomplerta la prescripció relativa als valors límits dels nivells sonors.

2)	-El corresponent al soroll del ciclomotor aturat, en el qual es descriuen les condicions i el mètode de mesurament per al control del vehicle en circulació.

L’objectiu és el de facilitar el control dels ciclomotors en circulació.

En aquest cas no hi ha uns valors límits del nivell sonor, a diferència del que succeïa en el mesurament del ciclomotor en marxa per al control del vehicle a l’homologació.

Es d’assenyalar que els requisits que ha de complir el camp d’assaig no semblen tan estrictes com en el cas anterior, ja que pot utilitzar-se qualsevol zona que no estigui subjecte a pertorbacions acústiques importants, i s’esmenten com especialment adequades les superfícies planes recobertes de formigó, asfalt, o qualsevol altre revestiment dur i que tinguin un alt grau de reflexió.

El nivell sonor del vehicle aturat que es tindrà en compte serà la mitja de tres mesuraments i es farà constar en el certificat d’homologació del nivell sonor admissible, a què fa referència l’Apèndix 1 B de la Directiva 97/24.

3.-INSTRUMENTS DE CONTROL DELS VALORS LIMITS D’EMISSIO

A la vista del que hem exposat en el punt anterior, el que entenem que ha d’interessar a l’Administració competent per al control dels valors d’emissió dels ciclomotors és com localitzar els valors de referència corresponents al vehicle aturat. 

Tal i com hem dit anteriorment, el mesurament del nivell sonor amb el vehicle aturat és l’adequat per al control de les emissions sonores dels ciclomotors a la via pública.

Per aquest motiu, haurem de veure si existeix algun tipus de documentació del vehicle que hagi d’estar en poder del conductor i en el qual es trobi recollit el citat valor sonor obtingut en el procés d’homologació del vehicle.

El Reial Decret 2822/1998, de 23 de desembre, pel qual s’aprova el Reglament general de vehicles, que va entrar en vigor el 23.6.1999, regula en el Títol III els ciclomotors, cicles, vehicles de tracció animal i tramvies.

Pel que fa als ciclomotors, l’article 21 assenyala com a condició indispensable per a la seva matriculació que hauran de correspondre a tipus prèviament homologats, i en particular hauran d’estar homologats a Espanya de conformitat amb el procediment previst en el Reial Decret 2140/1985, de 9 d’octubre, relatiu a l’homologació de tipus de vehicles, remolcs, semiremolcs, les seves parts i peces. 

Cal dir que  l’Ordre ministerial de 10.7.1984 recull a l’annex I les normes d’homologació de tipus dels ciclomotors, i a l’annex II es recull el format del certificat de característiques tècniques que el fabricant o importador ha de complimentar per a cadascuna de les unitats que fabriqui o importi.

En allò que és objecte del nostre estudi ens interessa fer esment de l’article 11.19 del Reglament general de vehicles que estableix, entre d’altres aspectes, que els vehicles a motor, i també els ciclomotors, hauran de complir allò establert a les corresponents disposicions sobre emissió de sorolls.

L’article 26 del Reglament determina quins documents el conductor del vehicle està obligat a estar en possessió i portar a sobre, així com exhibir davant dels agents de l’autoritat que li ho sol·licitin, d’entre els quals el que ens interessa és el relatiu a la targeta d’inspecció tècnica de vehicles (ITV) o el certificat de característiques tècniques, en el cas dels ciclomotors.

L’Annex 10 i 11 del Reial Decret 2140/1985, pel qual es regula el procediment d’obtenció de la homologació de tipus de vehicles, remolcs, semiremolcs, les seves parts i peces, recullen el model de targeta d’inspecció tècnica de vehicles (ITV) i la manera de complimentar-la.

Aquest Reial Decret ha estat objecte de diferents modificacions, la més recent de les quals i la que pel seu contingut més ens interessa és la corresponent a l’Ordre de 17.4.2000, pel qual es modifiquen els esmentats annexos 10 i 11, al incorporar-se el model i les instruccions per a l’emplenat del certificat de característiques corresponent als ciclomotors. 

Així doncs:

-	L’Annex 10 es titula “ Model i especificacions de les targetes d’inspecció tècnica de vehicles(ITV), del certificat de carrosseria i del certificat de característiques”.

-	L’annex 11 es titula ”Emplenat de les targetes ITV i dels certificats de característiques”. En el punt 10 de l’annex 11 s’introdueixen les instruccions específiques per al seu emplenat, entre les quals cal consignar-hi les característiques tècniques del vehicle, recollint-se específicament el soroll del vehicle aturat. La disposició especifica que es consignarà és el nivell sonor a vehicle aturat en db (A), mesurat segons la reglamentació vigent. Es consignarà també el règim de revolucions per minut i la distància a les quals hagi estat realitzada la mesura.

Tanmateix, s’observa que aquesta característica tècnica només hi figura pel que fa al certificat de característiques tècniques, que és el document expedit pel fabricant, el seu representant legal en el cas d’estrangers o l’òrgan competent en matèria d’indústria de la Comunitat autònoma en els casos previstos a la legislació vigent, en què es fa constar les característiques tècniques essencials del ciclomotor corresponent a un tipus homologat. 

Ara però, ens hauríem de preguntar en quin moment començaran a emetre’s aquests certificats de característiques. 

La disposició tercera de la citada Ordre de 17.4.2000 estableix que els nous certificats de característiques que figuren a l’annex de l’Ordre podran ser estesos des de la publicació en el Butlletí Oficial de l’Estat, que es va dur a terme el 26.4.2000; aquesta facultat, esdevindrà obligatòria a partir de l’1.1.2001.

Les conclusions a les quals ens condueix aquest nou bloc normatiu són les següents:

-	La Directiva 97/24 no estableix uns valors límits del nivell sonor en la determinació del nivell sonor corresponent al ciclomotor aturat, que és el que ens interessa per a facilitar el control dels ciclomotors en circulació. El nivell sonor que resulta de l’aplicació del mètode de mesurament descrit en el capítol 9 es recull en el certificat d’homologació.

-	L’Administració competent, encarregada de vetllar pel control de les emissions sonores dels vehicles, hauria de tenir coneixement d’aquest valor relatiu al ciclomotor aturat, per tal de tenir-lo com a referència a l’hora de practicar els mesuraments d’aquells ciclomotors que consideri, a primera vista, com a massa sorollosos.

-	Fins ara, aquest valor sembla que no apareixia recollit en cap documentació que hagués d’estar en poder del conductor del vehicle, la qual cosa no contribuïa a facilitar les tasques dels qui han de garantir el compliment de la normativa relativa a les condicions acústiques dels vehicles en circulació.
-	A partir del 26.4.2000 amb caràcter potestatiu i des de l’1.1.2001 amb caràcter obligatori, el certificat de característiques dels ciclomotors haurà d’incloure aquests valors corresponents al soroll amb el ciclomotor aturat.

-	La web: www.gencat.net/itv informa sobre la campanya de control acústic del trànsit rodat endegada pel Departament d’Indústria de la Generalitat de Catalunya. A la guia de controls acústics als vehicles a motor, motocicletes i ciclomotors que conté hi ha una remissió a la pàgina web: www.anesdor.com, on es faciliten unes taules de valors de referència per a l’assaig amb el vehicle aturat.

-	L’Annex 6 de la Llei 16/2002, de 28 de juny, de protecció contra la contaminació acústica, remet a la fitxa d’homologació de cada tipus de vehicle de motor i motocicleta per conèixer els valors límits d’emissió de soroll dels vehicles de motor aturats. 

Atès que les disposicions de la Directiva 97/24/CE s’apliquen als vehicles matriculats a Espanya a partir del 17.6.2003, ens hem de preguntar quina és la regulació aplicable als ciclomotors matriculats abans d’aquesta data.

4.- NORMATIVA APLICALBE ALS CICLOMOTORS ALS QUALS NO ELS ES EXIGIBLE LES PRESCRIPCIONS DE LA DIRECTIVA 97/24/CE.

Havíem dit que la tècnica que utilitza l’Estat espanyol per a la transposició de les Directives comunitàries relatives a l’homologació de tipus de vehicles, remolcs, semiremolcs i de les seves parts i peces és la de recollir per Reial Decret els preceptes que es preveu tindran el caràcter de normes permanents. Això s’ha fet així amb l’aprovació del Reial Decret 2028/1986, de 6 de juny. 

Els annexos que conté el Reial Decret, poden ser modificats, conforme preveu la Disposició final primera del Reial Decret, mitjançant Ordre ministerial. D’aquesta manera es facilita l’adaptació de la normativa a l’evolució produïda per la publicació de noves directives i reglaments, que recullen fonamentalment normes de caràcter tècnic.

Els esmentats annexos estan estructurats a base de panells, en els quals es contenen les matèries objectes de regulació; la directiva que les regula; la data a partir de la qual seran d’aplicació les disposicions de la directiva per als tipus de vehicles que vagin a ser homologats; la data a partir de la qual s’aplicaran les disposicions de la directiva als vehicles que es matriculin a Espanya; la referència de la reglamentació que , de resultar acomplerta, permetrà obviar el compliment dels requisits previstos a les directives; i un apartat d’observacions.

És en aquest apartat d’observacions, relatiu al nivell sonor admissible, que se’ns remet pel que fa als ciclomotors al Decret de 25.5.1972. Aquest Decret regula el procediment d’homologació de vehicles pel que fa referència al soroll. L’àmbit d’aplicació d’aquest Decret s’estén als vehicles automòbils de cilindrada igual o inferior a 50 cm3 , ciclomotors i tractors agrícoles, entre d’altres.

L’art. 1 assenyala que a partir de l’1.10.1972, els vehicles automòbils que hagin de ser matriculats a Espanya i els de fabricació nacional destinats als països adherits a l’Acord de Ginebra de 20.3.1958 hauran de correspondre a tipus prèviament homologats en allò que fa referència al soroll produït.

L’art. 6.2 del Decret disposa que els límits màxims de nivell sonor en els assajos d’homologació per als tractors, ciclomotors i vehicles automòbils de cilindrada no superior als 50 cm3 seran, per a aquests dos darrers, de 80 db(A)en el cas de dues rodes, i 82 db(A) en el cas de tres rodes.

L’apartat 3 de l’art. 6 disposa que per als tractors, ciclomotors i vehicles automòbils de cilindrada no superior a 50 cm3, de fabricació-sèrie, els límits màxims admissibles de nivell sonor seran els indicats a l’apartat 2 de l’art. 6, augmentats en un db(A).

La disposició transitòria, segon paràgraf, del Decret de 25.5.1972 estableix que a partir de l’1.10.1972, el nivell de soroll dels vehicles automòbils en circulació es considerarà admissible sempre que no ultrapassi en més de dos db, escala A, els límits establerts per a l’homologació de vehicles nous, aplicant-se els procediments de mesurament establerts en el Reglament número 9, llevat del que disposa l’art. 6 del Decret, al qual ens hem referit anteriorment. 

L’art. 7 del Decret de 1972 esmentat estableix que els Agents encarregats de la vigilància del trànsit són els qui formularan les denúncies per infracció del que disposen els articles 90 i 210 del Codi de Circulació, quan amb l’ajut dels aparells de mesurament de sorolls, comprovin que el nivell de sorolls produït per un vehicle en circulació sobrepassa els límits assenyalats a la disposició transitòria del Decret.

També s’indica que els Agents podran formular denúncia, sense necessitat d’utilitzar aparells de mesurament, quan es tracti de vehicles que circulin amb el que s’anomena escapament lliure o produeixin, per qualsevol altra causa, un nivell de sorolls que ultrapassi notòriament els límits màxims establerts a la disposició transitòria. 

Pensem que pot resultar convenient clarificar que l’art. 90 del Codi de Circulació va ser derogat a l’aprovar-se el Reial Decret 13/1992, de 17 de gener, pel qual s’aprova el Reglament General de Circulació. 
L’art. 7 d’aquest Reglament regula l’emissió de pertorbacions i contaminats dintre del Títol I corresponent a les normes generals de comportament a la circulació. L’art. 7.1 i 7.3 prohibeix l’emissió de sorolls i d’altres contaminats a les vies objecte de la legislació sobre trànsit, circulació de vehicles a motor i seguretat vial, per sobre de les limitacions establertes a les normes reguladores dels corresponents vehicles. L’art. 7.2 prohibeix la circulació de vehicles i ciclomotors amb l’anomenat escapament lliure, sense el preceptiu dispositiu silenciador de les emissions.

D’altra banda, l’art. 210 també citat del Codi de Circulació, va ser derogat pel Reglament General de Vehicles, aprovat per Reial Decret 2822/1998. L’art. 11 relatiu a les condicions tècniques que han de complir els vehicles a motor, disposa a l’apartat 19, que els vehicles a motor hauran de complir el que s’estableixi a les corresponents emissions de sorolls, entre d’altres.
 
El Reglament núm. 9 (BOE núm. 60, d’11.3.1970) que abans hem citat, sobre prescripcions uniformes a l’homologació dels vehicles pel que fa referència al soroll, és un annex derivat de l’Acord de Ginebra, tractat internacional fet a Ginebra el 20.3.1958, relatiu al compliment de condicions uniformes d’homologació d’equips i peces de vehicles a motor, ratificat per Espanya i publicat en el BOE, Gaceta de Madrid núm. 3, de 3.1.1962. El reglament exclou del seu àmbit d’aplicació els vehicles automòbils que tinguin cilindrada inferior als 50 cm3, tractors agrícoles i màquines agrícoles automotrius.

Les conclusions a les quals ens condueix la regulació avui en dia aplicable pel que fa al nivell sonor dels ciclomotors és la següent:

-	Els òrgans competents de cadascuna de les administracions encarregades de l’ordenació del trànsit a les vies urbanes i interurbanes, és a dir, la policia local en els municipis, la guàrdia civil a les vies interurbanes i els mossos d’esquadra, en virtut de les competències que han estat transferides a la Generalitat, són els qui han de formular les denúncies per infracció de les disposicions reguladores de les emissions sonores dels vehicles, i als efectes del nostre estudi, dels ciclomotors.

-	No es consideraran admissibles els valors obtinguts que superin en un decibel el nivell sonor de 80 db (A) per als ciclomotors de dues rodes i 82 db (A) per als ciclomotors de tres rodes.

5.-CONCLUSIONS FINALS

1)A l’objecte de garantir el funcionament del mercat interior i procurar que els avanços de la tècnica no vagin en detriment de la protecció del medi ambient, la Directiva 97/24/CE ha establert, als efectes de l’objecte del nostre estudi, els nivells sonors admissibles dels vehicles de motor de 2 ó 3 rodes i, en particular, dels ciclomotors.

2)La transposició a l’Ordenament jurídic espanyol de la Directiva 97/24 ha previst l’entrada en vigor de les disposicions relatives al nivell sonor fent dues distincions:

*a partir del 17.6.1999 els nous tipus de vehicles que hagin de ser homologats a Espanya hauran de respectar les disposicions contingudes en el capítol 9 de la Directiva.

*a partir del 17.6.2003 tots els vehicles que es matriculin a Espanya hauran de complir amb els requisits tècnics previstos en el capítol 9 de la Directiva.

3)El certificat de característiques tècniques dels ciclomotors és l’instrument que facilita a l’Administració el coneixement del valor relatiu al ciclomotor aturat, que és el que interessa per facilitar el control dels ciclomotors en circulació.

4)Si bé les ordenances municipals, reguladores dels sorolls o de la circulació, solen establir els límits sonors dels vehicles, aquesta normativa municipal no pot fixar valors més restrictius que els que resulten de la transposició de la Directiva 97/24; altrament, es podria arribar a impossibilitar l’accés amb un mateix vehicle a determinats indrets d’un territori.

5)La normativa aplicable als ciclomotors matriculats amb anterioritat al 17.6.2003 és la que conté el Decret de 25.5.1972, relatiu a l’homologació de vehicles en relació amb el soroll.